Kom så!
– Jeg kan ikke mere. – Du fatter ikke det her.
– Ondt i knæene, ondt i fødderne... – Men du tænker ikke på Keith!
– Hvorfor taler du så om ham? – Det er ikke jordens undergang.
– Du skal bare videre! – Hvad er mon hårdest?
– At jogge eller høre på dig...? – Jeg vil jo bare hjælpe.
– Så lad mig være ked af det. – Der stod i artiklen...
Ikke den artikel igen.
– Punkt tre: man jogger en tur. – Punkt fire: man dør.
Nej, fire er "leje en film" eller "ædegilde"...
– Jeg smider alle mine blade ud. – Godt, punkt seks: gøre rent.
Vent! Det er seks punkter mere.
Udsmykningskomiteen? Hvad ved jeg om festudsmykning?
Højre hjernehalvdel er stærk hos dig.
Det er en masse blåhårede damer, og jeg var ikke til de to første møder.
Det virker, som om du ikke vil.
Er det virkelig så vigtigt?
Det er vores første mulighed for at træffe hospitalsbestyrelsen.
– Vi må skaffe os kontakter for at... – Få arbejde på en god praksis.
Godt, hvis du ikke vil, så lad være.
Men du taler hele tiden om, at hospitalet er en anden verden.
– Jeg giver frokost efter mødet. – Bestukket igen.
– Hvorfor har du den på på arbejde? – Vi skal ud i Scotts båd.
Han er en strålende børnelæge, og det lykkes ham at have et privatliv.
Fint...
– Kan jeg hjælpe? – Er du viceværten?
– Jeg læste om en ledig lejlighed. – Nr. 4. Vil du se den?
Ja tak. Solen er mindre i New York. Er det en to–værelses?
– Desværre, det er en et–værelses. – Jeg mangler en at dele med.
Nej tak, jeg foretrækker at bo alene.
Så kan vi bytte. Jeg tager den på et værelse.
– Er det i orden? – Hvorfor ikke?
Øjeblik... Jeg vil gerne se lejligheden.
Jane hjælper dig. Vi ses til frokost!
Du bliver vild med den. Indretningen er lidt funky...
Rhonda, Michael og hans kone, Jane.
Jo Reynolds... uden "e".
Hende, jeg delte med, er flyttet til New York.
Det er en dejlig sydvendt stue.
– Og naboerne er skønne. – Køkkenet er det rene paradis.
– Hvad skal du med to værelser? – Mørkekammer. Jeg er fotograf.
Der er mange her, der arbejder kreativt.
Man har altid nogen at tale med.
– Er stemningen god? – Vi er som en stor familie.
Hyggeligt... I New York bor man vertikalt, her bor man horisontalt.
Man kan ikke finde et sted med elevator.
Du må skrive en ansøgning og betale et depositum.
– Hvornår hurtigt kan du flytte? – Jeg kan få hjælp med at pakke...
– I dag? – Ja, hvis du har så travlt.
Godt, så er sagen afgjort.
Tror du altid, hun får sin vilje?
Man må være forsigtig med forældrene.
At barnet skal på hospitalet er måske deres livs værste oplevelse.
De kan være helt knuste...
Gå ind i plastickirurgi. Masser af penge, og patienterne dør sjældent.
– Du er fantastisk med børn. – Det er dem, jeg gør det for.
Du er lovende. Hvis du vil det her, hjælper jeg dig.
– Tak. – Hvad er kolleger ellers til for?
Rækker du mig fenderen?
Jeg kan præsentere dig for folk i aften.
– Du kan få nogle gode kontakter. – Det lyder godt.
Stuegang.
Jeg har ikke gjort det her siden gymnasiet.
Det er Liz McBain.
– Scott McBain. – Jane Mancini.
Vi traf hinanden til mødet. Var det en god sejltur?
– Herlig. – Vi har så meget til fælles.
– Vi arbejder, er nye i Los Angeles. – Vi kender ingen.
– Vi blev straks venner. – Skal vi sætte en stopper for det?
– Nej, vi spiser middag i aften. – Vi har set i jeres vagtplaner.
I har fri i tolv timer. Middag ude med et andet par!
Fotoudstyr!
Så du er... fotograf?
Er du fra CIA eller KGB eller bare nysgerrig?
Kassen stod uden for min dør. Jake Hanson.
Motorcykel–entusiasten... Rhonda fortalte om alle.
Forfatteren Billy, lægen Michael og... Jake, den stille type.
– Og du er...? – Jo, den reserverede type.
Lad mig tage den. Jeg har den allerede.
– Du har fået den bedste lejlighed. – Det siger man.
– Din lejlighed er lige over min. – Virkelig?
Forsigtig!
– I orden? – Ja.
Rørene er lidt underlige her.
Hvis du bruger varmt vand, bliver mit vand koldt og så videre.
– Skal jeg ringe, før jeg tager bad? – Nej.
Men hører du mit brusebad, så vent.
Jeg plejer at tage korte brusebade.
Sikken lettelse.
Mange tak.
Det glæder mig at se, at det ikke kun er opvisningsmuskler.
Vi har ingen velkomstceremonier, så hvis du vil se dig om i byen...
– Tager jeg en taxi. – Husk, jeg bor nedenunder.
Jeg skal tænke på dig, når jeg tager bad.
Læg en besked efter hyletonen.
Hej, far... Det er mig.
Jeg ville bare fortælle dig, at jeg har det godt.
Jeg er i Los Angeles, og jeg skriver snart og forklarer det hele.
Jeg savner dig.
– Scott er upraktisk. Vores hus... – I Hollywood Hills.
– Alt går i stykker. – Men hun er en god blikkenslager.
– Og afløbsrenser! – Du er velkommen hos os!
Ikke i dag. Først badekarret, så bruseren og så køkkenvasken.
– Jeg lå der under vasken... – Nøgen!
Der lå hun, da jeg kom hjem!
Lad mig fortælle færdigt.
Helt nøgen, med en kæmpetang rundt om et rustent rør –
– og jeg tog virkelig fat...
Og pludselig sprænger det virkelig!
– Ansigtet lige ind i ventilen. – Det er godt, manden er læge.
– En af de få fordele. – Det kan næsten ikke ses.
– Levin ville have opereret. – Med overnatning for observation.
– "Feberkurven!" – Så er det nok.
Ikke noget hospitalssnak. Ellers får vi vores eget bord, ved du!
– I må da kunne tale om noget. – Sikket dejligt vejr...
Ja... men det er influenzasæson! Vi får masser af patienter.
– Det er bare for sjov... – Nej!
Hvad gør jeg? Jeg er ikke sulten.
– Jeg er træt. – Du er altid træt.
– Jeg går i seng. – Klokken halv ni?
Det er ikke depression, doktor.
Det er helt almindelig udmattelse.
Du sover 15 timer i døgnet for øjeblikket.
– Vi går ud og får en cappuccino. – Godnat, Billy.
Græder du og bearbejder følelser, eller sover du bare?
Det er ikke charmerende længere. Det er nysgerrigt og irriterende.
Jamen, hvis du fortsætter sådan, er jeg bange for, at du...
– At du ringer til ham. – Det er forbi mellem Keith og mig.
– Først når du er dig selv igen. – Måske har det her forandret mig.
Jeg bliver måske aldrig, som jeg var før.
For sidste gang: godnat, Billy.
Michael skal være hospitalets bedste reservelæge.
Det fortæller jeg ham ikke.
Scott skal være helt fantastisk med de børn.
– Ja, det er han. – I har ingen selv?
Jeg har ikke tid. Vi har jo begge vore karrierer.
Når børn lærer at passe sig selv, kan det være...
Din jakke... Der er vist en plet.
Jeg er god til pletter. Tænk ikke på det.
Det må da gøre ondt?
Det er ingenting.
Vi må se at komme ind!
– Jane, det er jo latterligt. – Du var der ikke.
Endelig møder vi et andet par –
– og så får du de dér vilde... spekulationer.
Jeg har lige vasket der.
Du har aldrig set Scott med børnene.
Han er tålmodig, sød...
Bare tanken er helt...
– Men hvis han slår sin kone... – Hold op.
Han har ikke slået sin kone. Man kan da se, de elsker hinanden.
– Hvornår er du blevet så nysgerrig? – Hvornår er du blevet så politisk?
Nogle blå mærker... Hun slog sig måske i ansigtet og på armen.
Jeg tror, det er noget, du bilder dig ind.
– Det var nok den film, jeg så. – Der har vi det!
– Den byggede på en sand historie. – Men ikke den her historie.
Du kan bare...
Den skal nok få det godt der i solen.
– Ved du, hvor vaskerummet er? – I kælderen. Husk masser af mønter.
– Det skal jeg huske. – Du er altså fotograf.
– Professionel? – Håber på at blive det.
– Jeg er forfatter. – Virkelig?
– Er der forfattere i L.A.? – Ikke den holdning, tak.
Hvis newyorkere hader L.A. så meget, hvorfor flytter I så hertil?
Man trænger måske til forandring.
Det kender jeg godt.
Den ringer! Ingen har ringet til mig i 14 dage.
– Skal du ikke...? – Nej, det er nok forkert nummer.
Vi ses... formodentlig.
Tak, Bill.
Tænk, at det er så morsomt!
Liz...
Jeg underviser i klassisk musik, og det her er bare for sjov.
Du spiller smukt.
Tak... Jeg kobler af på den måde.
Jeg kunne også godt bruge sådan noget.
Når Michael kommer hjem fra hospitalet, er han helt færdig.
– Intet andet fag er så hårdt. – Ja, de slider i det.
– Vi har det heller ikke nemt. – Nej, det har vi ikke.
Jeg må ikke spille, når han er hjemme. Jeg øver på universitetet.
Da vi var nygifte, lyttede han i timevis –
– til mine koncerter og sonater og skalaer.
– Hospitalet forandrer dem. – Jeg forsøger at støtte ham.
Være forstående. Men hvad jeg end gør, så...
... er det forkert.
Bliver han vred?
Meget vred...
Når jeg ser dig og Michael, husker jeg, hvordan det var.
Inden det blev så presset.
– Jeg er glad for, jeg har mødt dig. – Det er jeg også.
Okay...
Vi er næsten færdige her.
Jeg giver frokost!
Hej...
– Pokkers! – Du skal sparke til den.
På siden.
Den anden side.
Sådan.
Du er Alison, ikke?
– Det burde vi gøre oftere. – Det er en herlig følelse, ikke?
Jeg har forladt min mand. Hvad er din undskyldning?
Jeg har lige forladt en andens mand.
Hans skjorte...
– Jeg er ikke kommet over det endnu. – Nej, ikke hvis du vasker for ham.
Vi er ikke blevet præsenteret, men vi er jo begge alenepiger.
– Jo Reynolds. – Alison Parker.
Det er ikke bare en følelse længere. Hun lider, fysisk og psykisk.
– Så må hun bede om hjælp. – Det gør hun gennem dette venskab.
Hun er intelligent og veluddannet. Hun ved, hvad man skal gøre.
Hvis hun ikke fornægter det. Hun er skræksslagen!
Du vil heller ikke tale om det. Tænk dig, hvordan hun har det.
Du tror, hun bliver mishandlet? Hvilke beviser har vi?
Hvilke konkrete beviser? Og hvad skulle vi kunne gøre?
– Tale med politiet, overlægen. – Om hvad?
Nogle blå mærker, hendes blik?
Vi tager måske fejl og risikerer at ødelægge Scotts karriere.
Har de problemer, er det deres sag. Hvis de har problemer.
Tænk, at du kan sige sådan noget.
Du kan ikke gøre noget, før hun beder om hjælp. Især ikke i aften.
Vi kan intet gøre.
Michael! Det er Doug Robson.
– Liz, jeg har ledt efter dig. – Jeg har siddet her.
Alle taler om maden. Ingen har nævnt vores udsmykning.
Jeg vil prøve at finde nogle flere navneskilte.
Hvis du ikke vil fortælle om det, så sig det.
– Om hvad? – Han har slået dig, ikke?
– De blå mærker, det, du sagde... – Nej.
Du kan ikke nægte det.
En gang, det er det hele.
– Liz...! – Jeg vil ikke gøre ham vred.
– Du har brug for hjælp. – Bare lad mig være i fred.
– Hej, Scott. – Jane, hvordan går det?
– Godt. – God fest, ikke?
– Hvor gik Liz hen? – Det ved jeg ikke.
Som I kvinder kan tale med hinanden!
Sådan er mænd ikke. Vi har ikke den evne.
At være en flue på væggen...
– Jeg går tilbage til festen. – Jane, er alt i orden?
– Hvad mener du? – Jeg har vist fået lidt for meget.
– Kom hen til festen! – Du har ikke truffet Marinello.
Italiener... Han vil kunne lide dig.
Sig til Liz, at jeg leder efter hende.
Mancini... Undgår du mig?
Nej...
Liz fortalte, hvad Jane... insinuerede.
– Jeg kan forklare det. – Det er underlige anklager.
– Kommer de kun fra din kone? – Jeres liv angår ikke os.
– Siger jeg det, indrømmer jeg jo. – Det angår ikke os.
Jeg har aldrig slået min kone og ville aldrig gøre det.
Liz blev meget oprevet. Og sådan et rygte...
Du ved, hvor meget det kunne skade mig.
Jeg er læge. Jeg elsker at hjælpe børnene.
Jeg elsker min kone. Tror du, jeg kunne gøre sådan noget?
– Nej. – Det troede jeg heller ikke.
Vi har vores problemer, men jeg ville aldrig...
Det ved jeg.
Shelwood har en hjerteoperation kl. 1. Vil du se på?
Skål for alle gode mænd! Findes der nogen?
Jeg behøver dem ikke.
Netop! Vi er alene.
Fyrene tror ikke, vi kan klare det, men de tager fejl.
For jeg vil ikke bare overleve... Jeg vil blomstre.
Det er dystert.
Det skal forestille "undertrykt".
– Hvem er det? – Mig.
Ja... Jeg var ikke sikker.
Da jeg var gift og nedtrykt.
Undertrykt og nedtrykt hører sammen...
... som tequila og lime.
– Hvordan bliver kærlighed sådan? – Hvem har sagt, det var kærlighed?
Det bildte jeg mig ind i begyndelsen, men det var aldrig kærlighed.
Ikke rigtigt... ikke som det, du havde med Keith.
– Hvorfor blev du gift? – Ja, det er det store spørgsmål.
Jeg tog vist fejl af tryghed og kærlighed.
Jeg var 20 år, da vi blev gift –
– og vi boede i et penthouse, han havde fået af sine forældre.
Upper East Side...
Fantastisk udsigt over floden!
En dag vågnede jeg og sagde: "Jeg må se at blive ansvarsløs."
– Var det ansvarsløst af mig? – Nej. Jeg tror, det er sundt.
Det her er ved at blive for trist. Nærmeste bar?
Vi vandt. Igen.
– Fire gange i træk. – I er utrolige.
Det er pengene værd at se jer spille. En omgang til?
– Hvis indsatsen bliver forhøjet. – Hvor meget?
En aften i byen... os alle fire.
– Og hvis vi vinder? – Bestem selv.
De tyve, I har vundet plus... halvtreds?
Som du vil. Begynd.
Tak, Duane.
Parat, Thelma?
70 dollars, medmindre vi skal tage en kvit eller dobbelt.
I har narret os.
Du er ikke særlig ladylike, Jo.
En gentleman betaler sin gæld.
Vi skrider.
Først vores penge.
Din sæk...
Muligvis, men den her sæk har taget røven på dig.
– Utroligt... – Vi havde pool i vores penthouse.
Hvad glor du på?
– Filmen begynder om ti minutter. – Du vil ikke tale om det!
For et øjeblik siden ville du i biffen.
Du har ikke vagt. Kom, vi går.
– Er der nogen? – Michael...
Det er Liz. Jeg må tale med Jane.
Der er hun!
Vi kører dig hjem til os.
Det her plejer at være Scotts job. Først mishandling, så pleje.
Undskyld, det er så absurd.
I morgen kommer han og siger undskyld.
Han beder om tilgivelse, men jeg vil ikke tilbage.
Aldrig mere.
Bliv her, så længe du vil. Bagefter er der jo kvindehjem.
Hvad med din familie?
Jeg har villet tale med dem, men det er for ydmygende.
Det er ikke din skyld. Det er ham, der har problemer.
Rolig... Jeg er snart færdig.
Det må være umuligt for andre at forstå.
Hver gang har jeg sagt: "Det var sidste gang."
Men så skete der et eller andet...
En patient, der døde, noget, der skete på hospitalet.
Han drak... vidste ikke, hvad han gjorde.
Der kunne gå en uge, en måned. Jeg listede rundt...
... og så skete det igen.
Det var ikke sådan i begyndelsen.
Det er på grund af hospitalet.
Hvordan kan jeg fortælle så sagligt om det?
Flere års bortforklaringer... Sikke historier, jeg fandt på!
Den med røret var god. Døre, trapper...
Marmor, linoleum...
Folk må tro, jeg er verdens største klodsmajor.
Jeg er ked af det, Michael. Jeg havde ingen steder at tage hen.
– Nu er det færdigt. – Jeg ser til dit badevand.
– Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. – Du har været så sød.
Nej...
Alt det, Jane sagde til mig... det, du havde fortalt hende...
Jeg burde have gjort mere.
Jeg ville ikke tro, at Scott kunne gøre sådan noget.
Det ville jeg heller ikke.
Det værste er...
... at jeg elsker ham.
Nå, hvad synes du?
Det var det her, jeg kom for at opleve.
Den her fornemmelse.
På Shooters følte jeg mig som Thelma eller Louise.
Jeg ved ikke, hvad der sker i morgen, og jeg er også ligeglad.
Frihed til at kunne være den, jeg vil være!
Være vild med angsten. Ikke være bange for den.
Det har jeg dig at takke for, Al.
Jeg har da ikke gjort noget...
Du hjalp mig med at sparke til tørretumbleren.
Jeg har vel frosset de andre ud...
Nej!
Jo... men ikke mig.
Jeg var så bange for at flytte hertil. At forlade byen...
De få venner, jeg havde.
Skræksslagen for ikke at kunne klare mig uden en mand.
Jeg er jo så dårlig til at få nye venner.
Det var min spøg.
Hvis man er bange for så meget –
– begynder man at bruge sikkerhedsnet.
Min psykiater, ham, min mand skaffede mig –
– sagde, jeg skulle få hele recepten på en gang.
– Jeg har ikke brug for dem længere. – Godt.
Herligt... Ved du hvad?
Ikke flere sikkerhedsnet!
– Sidder du og venter på mig? – Hvordan gik det?
Vi talte og morede os. Hun er virkelig sød.
Hun er underlig. Man tager telefonen, når den ringer.
Rolig, du er stadig min bedste ven.
– Hvad laver du med mine blade? – Jeg læser "Knuste Hjerter".
Det er overstået. Vi kan smide bladene væk.
Der står meget godt her.
"Er han den perfekte fyr?" Har du testet dig selv?
– Jeg fik et godt resultat. – Var du ærlig?
– Var du? – Jeg forbedrede mig kun lidt.
Du er skrækkelig, det ved du godt, ikke?
Jeg var havnet i toppen også uden at snyde.
Jeg er en "næsten perfekt fyr".
Næsten...
– Godnat, Billy. – Godnat, Alison.
– Jeg så dig og Williams. – Jeg har ikke sagt noget.
Men jeg har en aftale med Levin om et øjeblik og fortæller alt.
Jeg så, hvad du havde gjort ved hende. Det er sygt.
Du har brug for hjælp. Hun har brug for hjælp.
– Jeg så op til dig. – Det vil ikke ske igen.
– Det sagde hun, du ville sige. – Tror du mere på hende?
Ja, det gør jeg. Jeg så, hvad du havde gjort.
Bare slå mig! Hellere mig end Liz!
Jeg bliver fyret! Jeg er færdig!
– Du bør søge hjælp. – Jeg ville ikke det her!
Jeg vil tale med hende. Jeg elsker hende!
Nej! Vi har lovet ikke at fortælle, hvor hun er rejst hen.
Du ved, hvordan det er, Michael.
Man mister en patient, man ser et barn sygne hen...
Det er ingen undskyldning –
– for at mishandle et andet menneske.
Jeg skrider! Hvad skal jeg gøre?
Fortæl det til Levin selv.
Gå med...
Gå med!
Ja?
Vandet... Jeg var i bad.
Jeg børstede tænder. Det der med varmt og kold.
Er du varm, fryser jeg. Det var en skam.
Hav en god dag!
Jeg skal gøre mit bedste.
Nå, hvad tror du?
Gode muligheder.
Tekster: Pernille Landing Larsen www.sdimediagroup.com